ZTRACENÝ VALENTÝN
Tohle je poslední výzva pro cestující vlaku č. 20
do Washingtonu, Philadelphie a New Yorku
Vlak je připravený k odjezdu na koleji 8.
Říkalas, že nebudeš plakat.
To jsi řekl ty. Ne já.
Nenávidím, když tě musím opustit.
Hlavně teď, když bych měl být u tebe.
- Aspoň mě neuvidíš tloustnout. - Na to jsem se těšil.
Nepředstavoval jsem si, že takhle strávíme naše první výročí.
První výzva pro cestující vlakem Jižní Pacifik č. 37,
jedoucí do Los Angeles, je připravený na koleji č. 12.
Vlak Jižní Pacifik č. 37 do Los Angeles, kolej č. 12
Ten je náš.
Chci, abys mi psala každý den. Jak se máš, jak se cítíš, co děláš ...
- Co jsi měla ke snídani. - O čem přemýšlím. - Ano.
Ne, ne, Caroline. Zvládneme to.
Slib mi, že se vrátíš.
Vrátím se, to můžu slíbit. Slibuju.
Poslední výzva pro Jižní Pacifik č. 37.
Neplakej.
Počkám na tebe.
Neile!
Teď máš moje srdce.
Nech si ho u sebe, dovede tě bezpečně zpátky ke mně.
Budu tě vždycky milovat. Caroline.
Caroline!
Šťastného Valentýna.
Dobrý den, paní Thomasová. Jak se dnes máte? - Pane Williamsi, sedněte si.
- Vypadáte skvěle. - Jestli i já, tak to už jsme dva.
Zrovna jsem si říkal, že je už je zase čas, kdy se tu objeví krásná Caroline.
A jste tady, přesně podle plánu.
- Nechtěla jsem se opozdit. - Nemyslím, že byste kdy chtěla.
Za 25 let co tady pracuji, jste se neopozdila ani jednou.
A ani 40 let předtím.
Nevím, jestli jsem vám to někdy říkala, ale dřív, když jsem ještě učila,
jsem si vždycky brala na Valentýna volno, abych sem mohla přijít.
- Mohu vám něco donést. Vodu? - Ne, moc děkuji, ale jen tu posedím.
Mám všechno, co potřebuji.
Dobrá, opatrujte se.
Prosím o pozornost. Toto je poslední výzva pro vlak č. 20
- Mám nějaké příběhy k projednání. - Bezva.
Už jsi četla o tom senátorovi, který založil fond na školné?
Pan Figarow s námi nechce mluvit.
Ale na druhou stranu, senátor Irving se tu objeví při předvolební kampani.
Byl hodně horlivý podělit se o své myšlenky a vzpomínky.
To je jeho životopis. I s obalem.
Další materiály, knihy. Jeho články, články o něm.
A taky je o něm dost špinavých materiálů.
- To není zrovna americký deníček, co? - Přesně tak.
A když se dostaneš na hranu, dostaneš jeho správný profil.
Jdu do toho s tebou, jako tvůj produkční partner.
Aspoň nezůstaneme trčet u těch otravných ...
- Možná se potřebuješ napít vody, Julie. - Jdu na to.
- Máš pocit, že tady trčíš? - Ne, já ne. Jsem v pohodě.
Takže, Julie oslovil senátor Irving,
s tím, že by rád udělal rozhovor před volební kampaní.
Lidský zájem.
Senátor je člověk, občas je to zajímavé.
My nejsme "váleční dopisovatelé", jsme "Americký deníček".
A tohle to, co stojí za "Americký deníček".
Píše se rok 1944, Den Sv. Valentýna, jejich výročí, mladá nevěsta na Union Station
doprovází vojáka, svého muže, možná mladého pilota do války,
On slíbil, že se vrátí. Ona slíbila, že počká.
Ztratil se během akce.
A 65 let poté, ona stále dodržuje svůj slib...
... a chodí na Union Station každého Sv. Valentýna ...
včetně posledního února, a čeká tam na jeho vlak.
- A? - To je všechno.
Co dalšího udělala. Založila skupinu pro manželky námořníků?
Chodí na nádraží a čeká. Tohle je milostný příběh.
Víte, co mi to připomíná? Ten japonský příběh o psovi.
Pes Akido hledal svého pána na nádraží ještě 10 let po jeho smrti.
- Susan. - To bude hrozný doják.
Psi a staré dámy, co čekají na nádraží na své milované.
- No tak. - Lucas Thomas .... Susan Allisonová.
- Zdravím. - Jsem vnuk té staré dámy, co čeká na nádraží na svého milovaného.
Lucas je starý přítel mého synovce Bobbyho z koleje.
Víš, Bobby řekl ten příběh mojí ženě.
Byla z toho úplně zoufalá a chtěla se s tebou sejít a zjistit, jak dostat tvoji babičku do "Amerického deníčku"
Vypadá to jako kousek, který by seděl do vaší show, ale
nejsem si jistý, že moje babička je ten typ člověka, který by to chtěl.
- Díky za prohlídku, Gregu. - Není zač.
Těšilo mě.
- Velmi milé, Susan. - Udělám ten příběh.
- Dobrý den, jsem Susan Allisonová, z "Amerického deníčku" stanice GNTV.
Dobrý den. Omlouvám se, ale neznám vaše vysílání.
- Jste Caroline Thomasová? - Ano.
Skvělé. Rádi bychom s vámi udělali rozhovor pro televizní show.
- Se mnou? Myslím, že máte špatnou osobu. - Ne, jsem si docela jistá, že jste to vy.
No, to je hezké. Ale ne, děkuji. Kdybyste mě teď omluvila, vaří se mi voda.
Dobře, ale ...
Zdravím. Řekla jsem předtím, že jsem z "Amerického deníčku"?
Ano. Zmínila jste to. Ale já se o televizi vůbec nezajímám.
- A jak můžete slyšet, mám napilno. - Znám Lucase.
Vy jste Lucasova přítelkyně? Proč jste to neřekla. Pojďte dál.
Chovejte se jako doma. Dala byste si čaj?
Děkuji.
- Jak jste říkala, že se jmenujete? - Susan Allisonová.
- Haló. - Ahoj Lucasi, tady je babička.
Proč jsi mi neřekl, že se tady dneska zastaví tvoje přítelkyně.
Přijdeš taky?
- Jaká přítelkyně. - Susan Allisonová.
- Něco kolem rozhovoru. - Ona je v domě?
Ano, dáváme si čaj.
- Hned tam budu, babi. - Dobře, drahoušku, uvidíme se brzy.
- Babi? - Ahoj, drahoušku.
Ahoj, babi.
Ahoj, Lucasi. Ahoj. Jak se máš?
Mám se dobře. Jenom jsem trochu překvapený, co za přítelkyni tu vidím.
Vlastně, jsem neřekla, že jsi můj přítel. Řekla jsem, že tě znám.
- Páni, tyhle růžové keře jsou nádherné. - Jo, ty keře jsou uschlé.
Nejsou uschlé. A moc pro mne znamenají.
Můj manžel a já jsme je zasadili před dlouhou dobou.
- A kdy to bylo? - Babi, můžeš nás na chvíli omluvit?
- Jistě, připravím nějaký ledový čaj. - To zní skvěle.
Tak jo. Děkuji.
Co tady děláš? Myslel jsem, že tě moje babička nezajímá.
Víš, co? Myslím, že jsem na tebe udělala špatný dojem.
- Opravdu? - Ale teď jsem tady. 5 minut ... prosím.
Myslíme si, že by to byl nejkrásnější příběh ..
Příběh, který může lidi ovlivnit a pomoci jim znovu věřit v lásku.
Něco, jako ten japonský příběh o psovi?
Japonský příběh o psovi?
Váš příběh přípomíná lidem, na čem opravdu záleží.
To čemu nerozumím je, proč já?
Je hodně žen, které prošly tím samým jako já.
V tom není žádný rozdíl?
- Ale je ... - Opravdu?
Prosím, řekni nám, čím bude tvůj příběh tak odlišný?
No ...
Víte, vy jste udržela svoji lásku při životě.
Je mi to líto, drahá, ale myslím, že tohle není pro mne.
Mnoho žen udělalo to samé.
Já jen pořád chodím na nádraží.
To je tak smutné. Celý život chodit na nádraží
a čekat na někoho, kdo se nikdy nevrátí.
Julie, to není celý její život. Je to jen jeden den v roce.
Každý týden strávíš tolik času čekáním na mne...
A kolik času stráví Susan na letišti, každých pár týdnů, čekáním na Andrewa.
Rozdíl je v tom, že já z toho letadla vystoupím.
- Obvykle. - To bylo jednou, že jsem nestihl letadlo.
- Ale teď jsem tady. - Uvaří ti, poslouží ti, ...
Měla jsem to vědět. Ty svíčky, květiny, ...Podstrojuješ mi kvůli něčemu.
Dobře, nech mě hádat.
Přijal jsi nabídku na 8 měsíců do Uzbekistánu.
Na celý život, na to jsem myslel.
To je zásnubní prsten.
Tohle jsem řekl, když jsem ho viděl. Tohle je zásnubní prsten.
- A tvoje odpověď je .. - Nepoložil jsi otázku.
Nepoložil jsem otázku?
Co si myslíš, že jsem ti chtěl dát prsten a pak jít do kina?
Ta správná slova by byla: "Vezmeš si mě?"
A možná bys to mohl udělat v soukromí.
Chtěl jsem tu chvíli sdílet s přáteli.
Možná to bylo lepší, než si tady o tom šeptat.
Co po mně vlastně chceš? Říct "Ano", aby se cítili lépe?
- Takže říkáš "Ne"? - Ne .... já nevím.
- Myslel jsem, že se jednou vezmeme. - Ano, to ano.
- Neměli bychom radší jít? - Klíčky od auta mám v saku.
- Je nám spolu dobře. - Vždyť to ani nemůžeš vědět?
Andrew, jsi pořád v Guatemale nebo Rwandě, Egyptě ..
Tohle je moje práce. To jsou místa, kde fotografuju.
- Chceš, abych změnil, co dělám? - Ne.
Chceš se rozejít?
Andrew, je velký rozdíl mezi odpovědí "ne" na manželství a rozchodem.
Zavolám ti nebo mi zavolej, to je jedno.
Nech si ten prsten, popřemýšlej o tom, a až se vrátím z Fidži ..
- Fidži, dobře. - Co?
Nic. Až se vrátíš zpátky, třeba mi odpustíš,
že jsem tě ztrapnila před tvými přáteli a já se už nebudu cítit divně.
Zasmějeme se tomu a všechno se vrátí do normálu.
- Slib mi, že o tom budeš přemýšlet.. ...o nás. - Budu, slibuju.
- Dobrou noc, lidi. - Dobrou, kámo. - Dobrou noc, Andrewe.
Muselo to pro vás být hrozné. Omlouvám se. Bylo o čem přemýšlet.
A o čem přemýšlíš. Znáte se spolu roky.
Je to skvělý člověk. Neuvěřitelný člověk.
Správně. Tak, co víc chceš?
Nevím.
Dobře, dobře. Nechceš mi říct, co se vlastně děje?
Když tě někdo požádá, abys s ním strávila svůj život, nechtěla bys být vzrušená.
Nadšená? Jako by to bylo něco kouzelného?
Chci ti jenom říct, že je opravdu těžké najít hodného chlapa.
Vzpomeň si na to, až budu na golfu. - Jasně.
- Držím vám oběma palce. - Díky. - Není zač. - Dobrou noc.
Nechci, abys svého rozhodnutí litovala, čas to vyřeší.
- To je všechno, dobře? - Dobře. - Zavolám ti.
Haló?
- Haló? - Ahoj, proč nejsi ve střižně?
Chci se znovu setkat s Caroline Thomasovou a dokud neudělám ten rozhovor,
bude mojí nejlepší přítelkyní.
Dobře, ale kdo udělá střih na tvé části. Už jsme skoro hotoví.
Ne, nejste. Mohli byste to tentokrát udělat za mne. Nemůžu to zrušit.
Poslouchej, už musím jít.
Ahoj.
- Ty nevěříš na zavolání předem, že ne? - Telefon může být vyvěšený.
- Co když ti někdo řekne "ne". - Nikdy se to nestalo.
- Tak to asi můžeš odejít. - Kde je?
Asi se připravuje odejít a neslyšela tě.
Odejít? - - Sobotní návštěva. Třeba tě vezme s sebou.
- Má schůzku.
Má opravdu slabost pro muže v uniformách.
Já jen ... počkám tady.
Tady je "Můj rybář".
Vím, jak máte rádi tenhle sport. Tenhle je nový.
Dobrý den. Nechtěl byste časopis?
Říkejte si o New York Yankees co chcete, ale Yankees jsou prostě nejlepší.
Říká kdo? Ale no tak. Tohle tady píšou.
Není to pro ni bolestivé, vidět všechny ty muže, co se vrátili?
Má zvláštní cit pro to, co je pro lidi špatné a bolestivé.
Nemám k nim odpor, ale jsou týmy, které mám radši.
- Myslíš, že mě nechá udělat ten příběh? - Netuším.
- Ale máš na ni vliv. - No, ale nepoužiju ho,
Ani, kdybych tě přesvědčila, že je to dobrá věc.
Rozhodnutí není na mně. Já ji jen podpořím v tom, pro co se rozhodne.
To bylo fér.
Víš, myslím si, že je hezké, že ji podporuješ,
Podporujeme se navzájem.
Potom, co přišla o mého dědečka, se stará o všechny ostatní.
O mého otce, studenty, mne, o tyhle muže ....
Bylo jí jen 20. Teď se o ni starám já.
- Jsi velmi neobyčejný muž. - To si nemyslím.
Co, ty nepodporuješ svoji rodinu?
Celá moje rodina žije v Bostonu. Nejsme si moc blízcí.
Můj táta zemřel před několika lety a s mojí mámou se moc nevídáme.
Žvaním a omlouvám se za to.
- Bolí tě záda? - Ne, to je dobrý.
Když by ses pořádně protáhla v kyčlích, nebyla bys tak napnutá.
A nežvanila si ... povídali jsme si.
Myslím, že tvoje babička už skončila, takže ..
- Proč tohle děláte? - Upřímně?
Ze začátku, protože jsem si myslela, že najdu Neila.
Bylo tady tolik zraněných mužů.
Udělala bych cokoliv, abych ho našla.
A potom se to změnilo? - Ano, změnilo.
Cítím se přitom dobře .. .. když pomáhám. I teď.
Jsem z generace, která uctívala službu.
Službu vlasti, jeden druhému ...
Možná to zní staromódně.
O tom nic nevím, mně to staromódní nepřijde.
Ale zní to jako, tradice rodiny Thomasových.
Líbí se mi.
Nerad opouštím dobrou společnost, ale mám něco na práci.
To je v pořádku. A děkuji za dnešek. - Není zač, babi. Příští týden ve stejný čas.
- Bylo mi potěšením tě zase vidět, Susan. - To je vzájemné.- Musím už jít.
- Tady, pojďte. - Děkuji.
- Co vlastně Lucas dělá? - Ty to nevíš?
Je fyzioterapeut. Chystá se vydat knihu.
- Opravdu? - Napsal knihu o cvičení.
To bylo milé. Co bude dál?
- Dál? - Přinesete kamery...
Vy mě necháte udělat ten příběh? Děkuju. Promiňte.
Dobře. Nejdříve si nahrajeme na kazetu
vaši verzi příběhu, vašimi vlastními slovy a mezitím
Moc nevěřím na "mezitím". Život se odehrává v reálném čase.
Jak brzy chcete začít?
Doufám, že to bude v pořádku, udělat ten rozhovor takhle ..
... cítím se tak víc svá.
Svá? To je skvělé. Co víc, bychom si mohli přát? Jste připravená začít?
- Mými vlastními slovy? - Jak budete chtít. - Dobře.
Hádám, že bychom měli začít od začátku.
Co se týká mne a Neila, je těžké najít, kde začít.
Znala jsem ho odevždycky. Myslím tím, od střední školy.
Ale rok před maturitou se jeho rodiče přestěhovali a my ztratili kontakt.
Neviděla jsem ho až do roku 1943.
A to byla, samozřejmě, už válka.
Sázeli jsme vítězné záhony, sbírali železo na přetavení, ..
Kamkoliv jste se podívali, tam byla připomínka
že každý má své místo "za scénou" pro válečné využití.
To proto, že většina z nás tam někoho měla.
Lidé dávali na své dveře hvězdy, aby bylo vidět, kolik blízkých mají za mořem.
Všichni byli sjednocení, spoutaní patriotismem.
Dělala jsem svoji část, pracovala jsem pro USO.
Caroline?
Caroline Vincentová?
- Neile. - Nemůžu tomu uvěřit.
- Jenny, podívej, kdo tu je. Pamatuješ si mojí sestru? - Ano.
Neile Thomasi, vypadáš líp než ten s kým si píšu. - No, ty taky.
Teda, ty, vy ..obě.... vypadáte dobře.
- Nedělej to. - Jsou chutné.
Takže, ty jsi pilot.
- To znamená, že ... - Ne, prozatím zůstávám tady.
Jsem dohlížecím důstojníkem na námořní letecké základně.
- Možná nebudeš muset ... - Kdo ví.
Pánve a hrnce pro strýčka Sama
- Miluju tuhle písničku. A ty? - Jo, je dobrá.
Cítil jsem vinu, kvůli nebezpečí v práci.
Ale pak jsem tě uviděl. A od toho okamžiku, já ....
Caroline, tohle možná nebude ten správný čas tohle říct,
ale ty jsi dokázala, abych na to nemyslel.
Když se dívám zpátky jak jsme spolu vyrůstali a pamatuju si tolik věcí.
Ale za celý svůj život ...
... si nepamatuji čas, kdy jsem do tebe nebyl zamilovaný.
Přál bych si, abys něco řekla.
Rozhodně bych si přála, abys mě políbil.
Chodili jsme spolu celý jeden týden.
A další tři dny, než jsme se vzali.
Jednu věc se lidé ve válce naučí. Nepromeškat ani jedinou chviličku.
Věděli jsme, že je lepší nenechat si lásku proklouznout.
- Už jsi měla čas mluvit s Andrewem? - Většinou po telefonu se záznamníkem.
- Už jsi se rozhodla? - O prstenu?
- Prsten, muž .... - Tlačíš mě do toho víc než on.
Nejen, že tě do toho tlačím víc než on, já s tebou mluvím víc než on.
- A to je problém. - Ano. Tak co?
Myslela jsem si, že máš ráda nezávislost.
Máš skvělého chlapa, cestuje všude po světě ...
- Zabíjela bych, pro tenhle druh svobody. - Jasně.
Možná potřebuju víc než jen tohle.
Než se pořádně rozmáchneš ...
... taky to úplně neumím ...
Ukážu ti dobré cvičení. Trochu se otoč.
Chci, abys to vzal do levé ruky. Přesně tady.
Drž to takhle. Sundej si ten šátek, bude to lepší.
Chci, abys s tím pohyboval přesně takhle. Cítíš to?
Ale nezrychluj.
- Byl jsi skvělý s tím klukem, tam venku. - Byl draftovaný a pak si zlomil klíční kost.
Myslel si, že má po životě, protože už nebude moct hrát.
- Dáš ho zase dohromady? - Jo, časem.
Jen trochu srdečního uzdravení. To nejde uspěchat.
A co ty? Chybí ti spěch?
- Co tím myslíš? - Promiň. Našla jsem si tě na googlu. Špatný zvyk.
Dobře, co jsi našla?
Pane Thomasi, četla jsem, že jste byl na vysoké obránce.
A hned po absolvování, jste se stal kondičním trenérem v NBA...
A pár let potom, jste se najednou rozhodl skončit. Proč?
Co se stalo? Docela důležitá práce, a jen tak od ní odejít?
Ne, když se podíváš na lidi, kteří to dělají.
Mnoho z nich je rozvedených. Jejich děti je sotva znají.
Myslím, že jsem chtěl víc než cestovat od města k městu s partou chlapů.
- Myslel jsem, že moje babička byla předmětem vašeho zájmu. - Pořád je.
- A ty jsi přišla mluvit o jejím .. - O mých kyčlích.
To protahování...
Dobře, mám pár minut, než mi začne další schůzka,
jestli chceš, abych ti ukázal nějaké protahování? - To by bylo super.
- Dobře. Sundej si boty. - No, podpatky si nesundavám.
Dobře. Tak tedy začneme s něčím jiným.
Dobře. Prává noha dopředu. Levé koleno dolů. Pomůžu ti.
Co teď chci, abys udělala je, aby ses o mne opřela a cítila ten tlak.
Jé, co to bylo, To bude asi můj snoubenec. Jo, to je on. Haló, Andrew? Děkuju moc.
Tohle je divný. Haló? Andrewe, ahoj. Děkuju moc. Opravdu. Cítím se líp.
Můj strýc nám tenhle dům prodal.
Za 100 dolarů na ruku a 50 dolarů měsíčně.
Nemohli jsme se dočkat, až uvidíme, co budeme dělat.
Dřevo bylo úplně ztrouchnivělé...
Ale bylo naše. První společná věc.
Nelituji jediného okamžiku, že jsme s Neilem přivedli ten dům zase k životu.
Spoustu dřeva, nátěry, laky, sázení květin ...
Tam všude zanechal svůj dotyk. Byl tak moc součástí tohohle domu.
Udělal mi tady ráj, předtím než odjel.
Moje matka nám dala spoustu nábytku. To houpací křeslo?
Seděla jsem v něm, když mě Neil požádal o ruku.
Představovali jsme si kupu dětí, jak běhají po dvorku.
A Neil řekl: "Jasně, ale budeme potřebovat plot, abychom je udrželi uvnitř."
Zatančila by sis se mnou?
Přestaň!
Nejeli jsme nikam na líbánky, ale nikdy nikdo neměl lepší.
Trvalo to rok. Až do toho dne.
Americké jednotky zahájili útok na neozbrojené cíle v Německu
... německé jednotky vracejí útoky, vyřešily se problémy se zásobováním ...
V Pacifiku boje stále pokračují ..
Více informací uslyšíte na vysílání CBS z Pearl Harboru.
Jednotky ve středním Pacifiku na ostrově Korigidor trápí Japonci, kteří jim dýchají na záda....
.. a chystají se ovládnout ostrov.
- Bojíš se, že budeš muset jít? - Myslím, že bych měl jít.
- Musím udělat svoji část. - Ano, uděláš svoji část.
A díky tomu se budu za 20 let cítít líp, protože budeš tady.
Já takhle nemůžu přemýšlet, Caroline.
Věděla jsem, že když on měl dost odvahy riskovat smrt.
Já musím mít dost odvahy riskovat život.
Tak jsem se zaměřila na pocit, že jsem blízko u něj.
Psala jsem mu každý den.
Někdy i dvakrát.
Pane Mayersi, zdravím.
Vypadá to, jako dopis od někoho se stejným jménem. - Děkuju.
Nejdražší Caroline, chybíš mi.
Posílám dárek pro moji ženu a letadélko pro to maličké.
Během 7 dnů odplouváme se San Franciska a míříme do Pearl Harboru.
Protože jsme náhradníci a budeme čekat na přidělení na loď.
Teď zrovna se bojuje na Mariánských ostrovech u východních Filipín.
Námořníci zabírají jeden ostrov za druhým, ale námořnictvo tvrdí, že jsou na moři.
Stejně jako já. Pořád na tebe myslím. Tvoji Valentýnku mám v kapse,
blízko srdce, aby mi to připomínalo, že jednoho dne bude po válce
a my budeme zase spolu.
"Občas zapomenu, kde jsem, aspoň na chvíli, rozhlížím se a čekám, že tě uvidím."
"A místo tebe na mne kouká jenom ošklivý námořník."
Ten zbytek je jen pro mě.
Žila jsem pro ty dopisy. Někdy jsem celé týdny nedostala ani řádku
a potom jsem jich dostala několik najednou.
Vždycky, když přijížděl pošťák, všichni jsme byli jako na trní.
Každý se hrozně bál, že dostane telegram.
Ahoj, děti. Je maminka doma?
Je mi to velmi líto, paní.
Ale život šel dál. Někdy i běžel.
Dnes bylo oznámeno, že spojenecké jednotky, pod vedením gen. Mc Arthura
se vylodily na Filipínských ostrovech s tanky a zaútočily na japonské pozice
s největší armádou v americké historii, pacifické jednotky
se za úsvitu shromáždily, aby zdolaly nepřítele na zemi i na moři.
Americká šestá armáda ....
Vidíš, to letadélko pro tebe udělal tatínek.
Tatínek teď létá ve stejném letadle a myslí na tebe.
Paní Caroline Thomasová?
Promiňte.
Paní, chcete někoho zavolat?
S hlubokou lítostí vám oznamujeme, že váš manžel se ztratil v akci.
On není mrtvý. Nevědí to. Nepíšou, že je mrtvý. - Ne.
Můj manžel není mrtvý.
Pohřešovaný není mrtvý.
Toho dne, začalo to opravdové čekání.
Myslím, že teď půjdu do domu.
- Carolino, jste v pořádku? - Jenom trochu unavená.
Pro dnešek to tady zabalíme.
Zavolejte záchranku!
Carolino, Carolino!
Hele, hele!
Ahoj. Je na JIP, zrovna jsem se vrátila.
Greg říkal, že to způsobilo srdce. - Není to její vina.
- Jsi pořád tady. - Já měla strach. Bála jsem se.
Měla malý infarkt. Teď dělají testy, aby zjistili míru poškození.
Moc mě to mrzí. Cítím se za to zodpovědná.
- Ne, nejsi. - Kdybychom nemluvili o tom všem ...
To ne, za posledních pár dní byla nejšťastnější, co jsem ji, kdy viděl.
Znovu byla tou dívkou a matkou.
- Tady. Už vystydlo. - Díky.
Doufám, že až mi bude 80, taky budu mít někoho jako ty, kdo se o mne postará.
Jako mne? Ne ...ona je mnohem silnější než jsem já.
Já jsem jen cítil potřebu ...
Jen chci pro ni dělat dobré věci.
Vím, co děláš. Co znamenáš pro lidi.
Jak chceš spravit srdce, které nebylo zlomené?
Byla ještě dívka, když se ztratil. Nikdy neměla nikoho jiného.
Jenom jednoho milence, za celý její život.
Někdo nemá ani to. Tu pravou lásku...
Nemá zlomené srdce.
Nikdy svoji lásku nevzdala.
Asi bych se tam měl vrátit.
- Díky, že jsi tu čekala. - Jistě, samozřejmě.
Tady je moje vizitka. Zavolej mi domů, jestli něco nepotřebuje, cokoliv.
Je po všem.
Nemůžeme to jen na pár týdnů dát k ledu a počkat až se zotaví?
A potom co? Pokračovat, znovu ji rozrušit a způsobit další infarkt? Rodina nás zažaluje.
Kdo další je na řadě?
- Ahoj, tady Susan. - Susan, moje snoubenka?
Susan, která si myslela, že o tom nebudeme mluvit, dokud se nevrátíš.
- Jak je na Fidži? - Nádherně, romanticky ..
... osaměle...Nemůžu se dočkat, až tě uvidím. - Kdy se vracíš zpátky?
Nevím. Potkal jsem tady lidi, kteří udělali neuvěřitelnou loď
mě pozvali,chvíli s nimi zůstat, než mi skončí přidělení a trochu si zaplachtit...
- Myslela jsem, že se nemůžeš dočkat až mě uvidíš? - Nemůžu, ale...
tuhle možnost dostaneš jednou za život.
Dobře. Užij si svoje "jednou za život" a snaž se neztratit se.
Brzy ti zavolám. Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj i tobě.
Ahoj.... jak je jí?
Je docela slabá, ale doktoři říkají, že to zvládne.
- Ptala se na tebe. - Na mne?
Ptala se, jak se držíš? Hele, proč neotevřeš dveře?
Protože tam nikdo ...
Nemůžeš říct, že jsem nezavolal, než jsem přišel.
A ty nemůžeš říct, že jsem se neusmívala, když jsem říkala, že nemůžeš zůstat.
- Mám domácí úkol. - Domácí úkol?
Jedu zítra do Washingtonu a musím ještě něco přečíst.
Dobře, tak se uvidíme až se vrátíš. - Dobře.
Myslím, že bych ti měla říct, že můj šéf Greg
si myslí, že pokračovat v tom příběhu není dobré pro zdraví tvojí babičky,
takže ten projekt ukončil.
Páni.
Myslím, že babička bude hodně zklamaná.
- Tak co budeš dělat teď? - Rozhovory, co neublíží.
Myslel jsem ...
Co budeš dělat ....teď?
- Věděla jsem, že ty dveře nemám otvírat. - Chceš, abych odešel?
Ne...
Ale myslím, že jít musíš.
Musíme vědět, za čím si stát. Určitě to bude odvaha a přesvědčení,
Dostalo se mi daru, že jsem byl za práci oceněn.
To ale neznamená, že jsem skončil. Stále hledám nové cesty,
a budu dokud mě tady budou chtít. - A to bude ještě mnoho dalších let.
Bylo to dobré, lidi. Děkuji vám, senátore.
Děkuji, že jste mi věnoval tolik svého času.
Prosím, dejte mi vědět, kdy se to bude vysílat, abych mohl koukat.
Jestli je něco, co bych pro vás mohl udělat, když jste teď tady?
Děkuji vám.
Vlastně...
- Haló? - Vracím službu zpět. Máme tu informaci.
Páni, to bylo rychlé.
- Moje asistentka vám to teď posílá. - Děkuji vám hrozně moc, senátore.
- Není zač. - To zní dobře.
- Ahoj, co se děje? - Něco bych od tebe potřebovala.
Posílám ti mail. Potřebuju, jestli bys zkusila najít všechny žijící příbuzné
člověka jménem Jeffrey Billings odněkud z Texasu.
- To je Lukas, musím končit. - Lucas?
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak je našemu děvčeti. - Zrovna spí, má trochu bolesti, ..
Moji příbuzní přijeli z New Yorku, tak bude mít radost až se vzbudí.
- Jak je ve Washingtonu? - Mise dokončena,
ale změnila jsem plán a letím nejdřív do Texasu. - Do Texasu?
Nevíš, co všechno se podniklo potom, co se děda pohřešoval?
Jsem si jist, že všechno, co šlo. Babička na tom strávila roky.
A věděl jsi, že byla dva Američané, kteří přežili tu poslední misi tvého dědy?
Jen jeden, jeho jméno bylo Roberts.
Nepřežil dlouho, zemřel brzy potom, co se vrátil zpátky do Států.
Vlastně, je ještě jeden.
Muž jménem Jeff Billings. Námořnictvo nahlásilo jeho záchranu,
ale měli nějaký problém s papírováním, takže
byl za zabitého v akci považován ještě před 7 lety,
kdy doopravdy zemřel z běžných důvodů, jak říkají dokumenty.
A já myslím, že tam tvoje babička přestala hledat.
I tak si myslím, že už je docela pozdě se ho zeptat, co se stalo.
Mrtví muži promlouvají pořád, Lucasi.
Dobrý den. Pan a paní Billingsovi?
Jsem Susan Allisonová. Mluvili jsme spolu včera z Washingtonu.
Já jsem Ann, tohle je Glenn. - Jak se máte?
- Vy jste ta slečna z televize? - Ano, to jsem já. Slečna z televize.
- Mohu vám donést něco k pití? - Jsem v pohodě, opravdu.
Děkuji, že jste souhlasili se setkáním.
Nevím, jak moc vám budeme schopni pomoct.
Vyrůstal jsem na válečných historkách mého táty a pamatuju si, že mluvil o poručíkovi. ..
Zachránil mu život. Ale nikdy mu za to nemohl poděkovat.
Počkejte, poručík Thomas zachránil vašemu otci život? - Ano, paní.
Dostal zásah někde v Manilském zálivu. Oba na tom byli špatně.
Skočili s padákem na zem. Udělali z něj stan a potom ..
je našli místní a odvezli ho zpátky k Američanům.
Když byli schopni pomoci vašemu otci, jak to, že poručík ...
Říkal, že ho nechal jet místo sebe.
Na voze bylo místo sotva pro jednoho a poručík nařídil jet.
Můj táta na tom byl mnohem hůř, ale doufal, že se pro něho vrátí.
Všechno je to v dopise.
- V jakém dopise? - V prvním dopise, co táta poslal zpátky domů,
potom, co byl zachráněn.
Každopádně, to bylo naposledy, co táta poručíka viděl.
Snažil se ho po válce najít,
ale jediné, co zjistil bylo, že je pohřešovaný z akce.
Takže, poručík Thomas v té džungli zůstal?
Zůstal tam s nějakými rebely. Nebyl tam sám.
- Tady to je, zlato. - Polož to sem.
Moje máma uchovávala ten dopis v Bibli,
aby jí připomínal, že všechno je v Božích rukách.
Myslím si, že táta by chtěl, aby poručíkova žena ten dopis dostala.
Konečně ... zase zpátky.
- Ahoj, ty? - Ahoj.
V nemocnici říkali, že vás propustili, že už neví co s vámi dělat ....
- Jak se máš? - Jsem ráda, že tě vidím.
A když ho pustíš, můžeme si promluvit.
- Dovol, abych ti představil své rodiče. Tohle je moje máma, Megan. - Ahoj.
- Můj táta, Neil Junior. - Velice mě těší.
Mám pocit, jako bych vás už znala, jen z koukání na televizi.
Jsem ráda, že se vám to líbí. Mám pro vás překvapení.
Neile, tvůj otec zachránil tomu muži život.
Mohl být zachráněný, ale dal přednost životu toho muže.
Jeff Billings se nikdy nedověděl, co se stalo s vaším manželem.
Ale v tom dopise, zmiňoval jistý kmen. A já to prověřím.
- Myslíš, že ho najdeš? - Někdo někde ví, co se v té džungli stalo.
A já to zjistím.
Slibuju.
- Slíbila? - Byla plná optimismu, tak jsem to udělala.
O celé té věci jsi říkala, že je nedůležitá. - Tohle je moje práce.
- To je důvod, proč jsi mi dal ten příběh. - Teď tě z toho stahuju.
- Myslím, že je ... - Ne! - Nech mě to vysvětlit. - Ne!
Dobře. Co chci teď udělat bude chabé, ale neměla jsem dovolenou 3 roky,
tak si myslím, že bych si ji teď vybrala. - Opravdu?
Ale až se vrátíš, nemusíš už mít svoje místo. - Dobře, když to tak cítíš?
Můžeš jí to vymluvit?
Nikdy jsem nebyla na Gregově straně, ale všechno co máš, je jméno muže.
- Ne, vlastně mám i místo. A nezruším to. - Ne, nevíš, jestli tam odtud.
Bylo to napsané. Dopis říkal, že byl místní.
Místní, myslíš jako z New Jersey, ale tohle není New Jersey.
Nenechám Caroline Thomasovou zemřít, aniž by dostala odpovědi, které hledala.
Protože ses zamilovala do jejího vnuka.
Potácím se ve vztahu, ale na Caroline mi opravdu záleží.
- Susan, co se stalo? - Nic. Skoro nic.
- A co Andrew? - Pracuju na tom.
- Jen si musím dát odstup od Lucase. - Dobře, já jen, že vypadáš tak ...
Mohly bychom mluvit o něčem jiném. Dál od Lucase.
- Podívej se na mne. ... pryč od Lucase, žádný Lucas. - Chápu to.
Ahoj.
Ahoj, něco jsem ti dovezl.
Tohle tě udrží pružnou, zdravou a doufejme ...
- i šťastnou. - Jak? Díky tomuhle?
Ano, až tě naučím, jak to používat.
To nemohu přijmout.
Vím, jak moc máš práce a teď ještě běháš kvůli babičce ...
...já si jen říkal:"kdy má asi čas starat se sama o sebe?"
Běhám.
A ještě jsem přivezl květiny, jako přátelská připomínka,
aby ses na chvíli zastavila a udělala něco pro svou páteř
a přivoněla k růžím.
Miluju růže.
- Nemůžu. - Proč ne?
Je to jenom dárek za všechno, co jsi udělala.
Myslím, že bychom měli zůstat u přátelství.
Fajn. Dobře. Tak budeme přátelé.
Líbíš se mi ...
Ale mám jiný vztah a ...
potřebuju se rozhodnout, jaký z něj mám pocit.
Ty to nechceš říct, že ne?
A teď tě mám ještě raději.
Je to přesně to, co jste dostali? Jenom na sever od města Orion.
A co souřadnice na mapě?
Pilot znal ty souřadnice?
Jestli se nemýlím, bude z něho superstar.
Třeba budeš mít pravdu, mami. Podívej se na všechny ty věci.
Nemohla bych být víc hrdá.
- Mě to příjde trapné, jestli to chcete vědět. - Proč?
Já jsem jenom doufal, že už máme dost takových zmatků.
- Kdo by si nechal podepsat knihu o cvičení? - Pomohl jsi hodně lidem
a budou tě chtít poznat. - A budeme tady my.
- Proč se nezeptáme Susan? - Je moc milá.
Dobře lidi, přestaňte. Má přítele. To se nestane.
To je mi líto. Vypadalo to, jako by tam něco bylo. - Ne, není tam nic.
Já souhlasím s babičkou. Připadá mi opravdu zajímavá.
Už párkrát se zmínila o jiném muži, takže mám docela jasno.
Nevzdávej se tak rychle. Líbí se ti.
Možná ten člověk, o kterém mluvila, není ten pravý.
- Ahoj. Co tady děláš? - Vrátil jsem se o den dříve.
Myslela jsem, že kdybys mi zavolal, mohla jsem tě vyzvednout.
- No jestli, můžeš mě zítra odvést. - Zítra zase odjíždíš?
Ne, nech mě začít od začátku. Promiň.
Byl jsem v letadle 12 hodin a potřeboval bych obejmout. - Dobře.
Páni.
Co to je za výzkum? To je Butuan?
Pamatuješ ten příběh, co jsem ti říkala, o té ženě,
co chodila čekat na manžela, co se ztratil v 2. světové válce ..?
- Pomáhám jí ho najít. - Po šedesáti letech? - Ano.
Teď už vím kde byl, a mám jméno člověka, co ho viděl naposledy.
- Ten Morang? - Ano.
Máš pořád nějaké kontakty na Filipínách, mohli by nám pomoct?
Mám tam pořád pár kontaktů, ale už jsem s nima dlouho nemluvil.
Víš, je to láska jejího života a chtěla by vědět, co se s ním stalo.
Já jsem to neřekl, ale "udělej pro lásku cokoliv".
- Nechci ti ublížit. - Jasně, ne. Samozřejmě, že ne.
Mrzí mě to, Andrew, ale nejsem na to připravená.
Doufal jsem, že si to třeba ...
... ale měl jsem tušení.
Prostě nepatříme jeden k druhému. Není to ani tvoje ani moje vina.
Takhle to prostě je.
- Vídáš se s někým? - Ne.
Proč si to ... Ne, nestýkám.
Můžeš mi poslat mailem všechno, co máš o tom pohřešovaném vojákovi?
Jasně.
A co my, budeme o tom mluvit? - Ne, teď ne.
Mám teď nějaké věci, které musím udělat.
Zavolám svým kontaktům a třeba někdo zná někoho, kdo zná zase někoho ...dlouhá cesta..
Děkuju. Za to, že jsi byl tak neuvěřitelně klidný.
Musíme vědět, za čím si stát. Určitě to bude odvaha a přesvědčení,
A v tomto případě ....
Zdravím. Mohl byste mi to podepsat?
- Ne to nemohu. - Proč? - Protože jsem ji nenapsal.
Promiň. Tvoje babička mi volala, abych se tady zastavila.
To je moc hezké. Gratuluji. - Děkuju.
Řekla ti, že se už zase stará o veterány?
Mám radost, že je jí dobře.
- O tom, o čem jsme mluvili posledně ... - Ne, nemusíš nic vysvětlovat.
Vlastně si myslím, že bych měla. Chtěla jsem ti zavolat, ale ..
Omlouvám se, ale musím tady dokončit to podepisování.
- Možná si můžeme promluvit jindy. - Jasně.
- Jsi zpátky? - Jo, jsem zpátky.
- Co se stalo s misí a tím vším? - Andrew na tom pracuje ...
abych dodržela slib daný Caroline. Ale teď se musím soustředit na kariéru.
- Je tu něco, co ti musím říct. - Hele ?
- Zjistila jsem to před pár minutami. - Co se to děje s mojí kanceláří?
Už to není tvoje kancelář. Dala jsi výpověď.
- Já nedala výpověď. - No, možná jsem to nepochopil.
Doufali jsme, že se vrátíš, tak jsme pro tebe připravili kóji. - Kóji?
Opatrně.
Co vás přimělo založit tenhle studentský fond?
Nemohl jsem si dovolit studovat ..
Začneme tady ....
Vypadá to dobře.
Andrew, tady Susan. Dlouho jsem tě neslyšela. Zavolej mi
kdykoliv, ať jsi, kde jsi? - Tato schránka je již plná.
Ahoj. Jak se cítíte?
Andrewe, už jsem tomu nevěřila. Zkoušela jsem ti týdny volat. Myslela jsem, že jsi vymazal moje číslo.
Pracoval jsem a snažil přenést se přes "nás".
- Omlouvám se. - Ne, je to v pohodě, měla jsi pravdu. Bude to tak lepší.
No, vlastně jsem v místě Abu Khai v Butuanu a ...
mám pro tebe nějaké informace.
Carolino, ten muž Morang? Našli jsme ho.
Takže pana Moranga uvidím, jako v televizi? - Ano, stejně, jako on vás.
Téměř, jako byste byli ve stejné místnosti.
To je úžasné.
Jsi v pořádku, babi?
A už je to tady. A jedeme.
A je to tady...
A tady to je ...
Dobře, pane Morangu, jste připojený.
Dobrý den, paní Thomasová?
Dobrý den, pane Morangu. A prosím, říkejte mi Caroline.
Carolino!
Je to čest, vás konečně poznat, po tak dlouhé době.
Já děkuji za tu příležitost, nechápu, jak je tohle možné ..
Pane Morangu, víte, co se stalo mému manželovi?
Ano, vím.
Když jsem ho uviděl poprvé, byl vážně zraněný.
Pomozte mu. Pomozte nejdřív jemu.
Jeho přítel byl také těžce raněný.
- Je to mrtvý muž. - Prosím, nejdřív pomozte jemu.
Byl to dobrý člověk.
- Kam mě berete? - K Američanům.
Vezměte jeho, jako prvního.
Cesta bude trvat tak týden. Nevydrží to.
- Dejte mu šanci. - Máme místo jenom pro jednoho.
Vezměte jeho.
To bude dobrý, Billingsi.
Vrať se bezpečně domů, Billingsi.
Bezpečně domů....
Máš hlad?
Thomas měl vaši fotku s chlapečkem pořád u sebe v kapse.
Teď máš moje srdce. Nech si ho u svého
a dovede tě bezpečně zpátky ke mně.
Vždycky tě budu milovat. Caroline.
Pamatuju si, jak často prosil Boha, abyste byli v bezpečí.
Thomas sílil každý den a nakonec se k nám přidal.
Občas se kolem objevily japonské hlídky. Když jsme je viděli, zabili jsme je.
Někdy jakoby zapomněli přijít, tak jsme je hledali.
To je v pořádku. Je to v pořádku.
K zemi!
Dolů, dolů.
Thomasi!
Jdi do lodi.
- Odvez ho do bezpečí. - Jsi zraněný. Pojď! Vstávej!
Vezmi ho do bezpečí!
Vrátím se.
Hospodin je můj pastýř, nic nepostrádám,
dává mi prodlévat na svěžích pastvinách,
vodí mě k vodám, kde si mohu odpočinout.
Občerstvuje mou duši, vede mě po správných cestách
pro svoje jméno. I kdybych šel temnotou rokle,
nezaleknu se zla, vždyť ty jsi se mnou.
Caroline ...
Pohřbili jsme Thomase pod skálu.
Pane Morangu, myslíte, že byste to místo znovu našel?
Pamatuji si ho.
Dobře, vezměte jedničku a trojku.
Všechny ty roky. Všechno co věděla ... Nevím, jak ti dostatečně poděkovat.
Jsem opravdu ráda, že jsem to pro ni mohla udělat.
Julie je uvnitř už skoro hotová, vypadneme odsud, ať můžete být spolu.
- Ty nechceš zůstat? - Ne, nechci rušit.
Byl bych rád, kdybys rušila.
Po tvém podepisování knihy, jsem měla pocit, že už mě nechceš vidět.
Omlouvám se. Ale byl jsem trochu zklamaný, když jsem tě viděl s přítelem.
- Kdy to bylo? - Pár dní před podepisováním knihy.
Viděl jsem tě s mužem. Objímala jsi ho tak nadšeně.
To nebylo ...
- Bylo to sbohem. - Tak sbohem?
A co se bude dít teď?
Myslím, že námořnictvo teď převeze tělo tvého dědečka zpět do Států.
Začne proces identifikace, což bude trvat ..
To je, co zatím vím ...
A potom pohřbí tvého dědečka doma.
- Ty jsi mě sledoval? - Ano, sledoval.
- Sledoval? Proč? Protože se ti líbím? -Ano, jenom trošku.
Musím se vrátit zpátky do práce, teď je to hodně důležité...
- Opravdu? - Ano.
Opravdu chceš, abych tě teď nechal odejít?
Později.
- Jak se má teta Jenny? - Má další pravnouče.
Říkala, že mi posílá fotky, ale nikde je nevidím.
Protože je musíš nejdřív stáhnout. Klikni támhle.
Podívej se na to.
Dobrý den, přišli jsme za paní Caroline Thomasovou. - Ano, jsem její vnuk.
Pojďte dál.
Paní Thomasová, jsem kaplan Richard Brady, tohle je nižší důstojník Harris.
V zastoupení námořnictva Spojených států, jsme tu, abychom vás informovali,
že tělo vašeho manžela, poručíka Neila Thomase,
který byl pohřešován z akce po 66 let, bylo nalezeno.
Jsem velice poctěn, že vám mohu předat osobní věci vašeho manžela, které jsme našli.
Byl jsem také zmocněn, abych vás informoval,
že následující ocenění byla navržena ministrem pro námořnictvo jako poděkování.
Za velkou odvahu při boji s nepřítelem.
za činy přesahující povinnosti vojáka,
bylo poručíku Thomasovi z Námořnictva Spojených států uděleno
Purpurové srdce, Stříbrná hvězda a Námořní kříž.
Děkuji vám.
Děkuji vám oběma, hodně moc.
Teď máš moje srdce, nech si ho u svého
a dovede tě bezpečně zpátky ke mě. Vždycky tě budu milovat.
Co to děláš? Dej ten rýč pryč.
Babi, vážně, je čas o tom popřemýšlet.
Tohle je první růže, kterou tvůj děda zasadil, když jsme to tady koupili.
Vím, babi. Ale podívej, tohle už se nevzpamatuje.
- Je to mrtvé. - Možná ne.
Možná má pořád ještě život ve svých kořenech.
Zasaď to, prosím, zpátky do země. Chci jen šanci. - Dobrá.
Nevěřím na vzdávání se.
Máš zpátky svoji kancelář.
- Měla jsem pocit, žes ji dal někomu jinému. - Ne, tohle bude ten nejlepší příběh, co jsme měli.
Kde to všechno proběhne a kdy?
Na stanici Union Station, Den Sv. Valentýna. Senátor zatahal za nitky.
Výborně. Moc dobře.
Uděláme to středem a pomalu .. Dobře? A jen čekat ...
- Stihli jste to včas. - Jsem tak ráda, že jste tady.
Budu hned zpátky, 5 minut.
Neodpustil bych si, kdybych promeškal tenhle šťastný Valentýn.
Ráda vás vidím. I tebe...
Caroline, jste v pořádku?
- Vskutku jsem. Děkuji ještě jednou. - Není zač.
Vlak tady bude během pár minut a váš manžel bude přinesen tím tunelem.
Caroline, nemusíte dělat vůbec nic. Jen čekat .... tak, jako vždycky.
A nebojte se kamer. Bude to, jako by tady nebyly.
- Dobrý den, paní Thomasová? Jak se máte? - Pane Williamsi, vypadáte skvěle.
Pokud ano, potom jsem dva.
Zrovna jsem si říkal, že je už je zase čas, kdy se tu objeví krásná Caroline.
A jste tady, přesně podle plánu.
- Nechtěla jsem se opozdit. - Nemyslím, že byste kdy chtěla.
Můj manžel se dnes vrací zpátky domů.
Ano, řekli mi to.
Zformujte se!
Zaměř se tam.
Vlajky vzhůru, kupředu, pochodem vchod!
Pomalu nahoru!
Připravit... kupředu... pochod.
Jděte do domu. Já ještě zaliju růže.
- Já to udělám, mami. - Ne, drahý.
Susan, to co jsi udělala pro moji babičku, to bylo neskutečně štědré.
Mám ráda tvoji rodinu, bylo skvělé ji poznat.
- I přesto, žes to dala dohromady se mnou? - No, nejsi zas tak špatný.
Víš, i já bych rád jednou poznal tvoji rodinu.
- Možná ji brzy poznáš. - Opravdu?
- Včera večer jsem mluvila s mámou. - To je skvělý.
Nebyly jsme si úplně nejbližší, ale bylo to milé.
Kdy jsi u ní byla naposledy?
Myslím, že to ještě žil můj otec.
To byly šťastné časy.
Já se tam bez něj prostě necítím dobře.
Někdy odlišnost může být bezva. Neočekávaná.
- Co kdybychom šli k tobě a usušili se? - To by bylo odlišné, a lepší.
Z odposlechu přeložila Jeriska03, základní časování srbské titulky.
www.Titulky.com